HoundDawgs EXCLUSiVE PREMiERE
Team Wild Animals Only Released On: www.HoundDawgs.org
Agamemnon innkaller til krigsråd.
Jeg kommer. Gi meg en liten stund.
Fortell meg, muse, om den kløktige helten.
Som reiste langt etter å ha plyndret den berømte byen Troja.
Etter ti år av Agamemnons blodige beleiring-
- er det bare vise Odyssevs som kan styrte den gylne sivilisasjonen.
Jeg elsker deg, Penelope. Min lille kattegudinne.
Jeg elsker deg mer enn luften og vinden.
Jeg elsker deg mer enn livet selv.
Og jeg deg, min kjekke ektemann. Min pirat.
Han er sterk som faren sin.
Vi døper ham til Telemachos. Den store krigeren.
Bedre å lære ham å bruke hodet. Som faren hans gjør.
- Det er Agamemnon. - Det er for tidlig.
Det er min plikt å kjempe ved hans side når han kaller til krig.
I Atenes navn, lov at du vender tilbake.
Det er opp til gudene.
Så lenge jeg har luft i lungene skal jeg kjempe for å vende tilbake til deg.
Tiden er ute, det er på tide å forberede seg for krig.
Gi denne ringen til min sønn, om jeg ikke vender tilbake.
Vent.
Må gudene gi deg hell.
- Farvel, elskede. - Når dere ses, er navnet ditt historisk.
Uro deg ikke for kona di.
Med dine tropper og mine greske styrker har vi over 1000 skip.
Troja kommer til å falle. Du er hjemme om en måned.
Kong Agamemnon!
Vi må vende hjem. Den trojanske muren er ugjennomtrengelig.
Jeg gir ikke opp. Jeg er en hanrei i denne praktfulle nasjonen.
Min Helen, min brud-
- min eiendom, ligger med den skitneste skapningen av dem alle.
Vi kan ikke bryte oss gjennom portene.
Hvis du vil dø for å døyve skammen din, hvorfor angriper du ikke muren-
- og møter pilene av de praktfulle trojanerne?
- Jeg er konge, Akilles. - Ti år av krig!
- Gudene må elske deg. - Da hadde jeg vært hjemme med min kone.
Kanskje om du hadde kjempet med hjertet og testiklene dine!
- Stopp! Stopp! - Muren er ugjennomtrengelig.
Jeg ser trojanerne ri inn og ut hele dagen!
- Fins det noen hjerne der inne? - Akilles...
- Han har et poeng. - Har du også gått fra vettet?
Nei. Vi må finne en måte å ta oss inn med trojanerne på.
Hvordan skal vi gjøre det?
Det fins kanskje en måte.
- Trojanerne er et forfengelig folk. - Ekstremt.
De bygger statuer og stiller dem på torgene.
De elsker statuene sine. De representerer deres storhet.
Hva om vi skulle gi dem et trofé de ikke kan motstå?
Det må være et veldig stort trofé.
- Et som smigrer dem aller mest. - Akkurat.
Hva? Hva snakker dere om? Snakk tydelig.
Agamemnon... Hvis jeg åpner Trojas porter-
- får jeg da vende hjem og aldri måtte krige igjen?
Hvis du sørger for at Troja faller, lover jeg deg som konge-
- at du får vende hjem til Attika og familien.
Vi har en plan! Menn!
TI DAGER SENERE
Vi har gått i evigheter. Hvor er denne fantastiske tingen?
Her framme, Deres majestet.
En gave?
Grekerne har flyktet som feiginger!
Man kan ikke stole på en gave fra grekerne.
Vi brenner den og påkaller Krakens forbannelse.
Da må alle grekere synke og drukne.
Nei, Kirke. Vi overlater grekerne til deres skam.
Beordre dine menn til å kjøre trofeet inn i byen min.
Så vi kan feire seieren vår rundt det.
Gjør som kongen befaler.
- Kraken. Hører dere det? - Det er bare en legende.
Det sies at den aldri ville skade trojanere, men jage alle grekere.
Vær stille, ellers tar jeg tungen din.
Hvis vi lykkes, Aesus, får vi reise hjem.
Vi nærmer oss porten.
Jeg har aldri sett så mye gull og juveler. Snart er det vårt.
Pass grådigheten din, det kan bli vår død.
- Fokuser på sverdet ditt og gudene. - Til helvete med gudene.
Hill Priamos, konge av Troja.
Sku gaven fra grekerne. Gudene priser deg, store konge.
Store Apollo, solas gud. Ta denne gave og gi oss hell.
Lenge leve Priamos. Bæreren av Trojas sverd.
- For Troja! - For Troja!
For Troja! For Troja!
De feirer som om de har vunnet olympiaden. Når skal vi angripe?
Vi må vente til deres glede har vugget dem i søvn.
Vi burde ha mer respekt for dem som har drept våre menn i så mange år.
Derfor nyter jeg deres forfall.
Du er ung. Vi dreper fordi det er vår plikt.
Du burde ikke nyte det.
Kom an.
Du har gjort meg en stor tjeneste, Odyssevs, konge av Attika.
Jeg har gjort det du ba om. La oss avslutte så jeg kan vende hjem.
La oss ta vår ære.
Stopp ham! Angrip!
Far! Porten er åpen.
Grekerne. Jeg visste at vi ikke kunne stole på dem.
Slipp Kraken løs og lær dem en lekse.
Monsteret har aldri blitt sluppet løs før. Det vil ødelegge alt.
Nei, Kraken skader ikke trojanere. Den tilintetgjør seg selv før det.
Jeg ber deg, slipp Kraken løs.
Redd folket ditt.
Til angrep! Den greske horden er på oss!
- Kirke, led meg til Kraken. - Denne veien, min herre.
Forsvar ditt hjem og din brud.
Helena, din utro skjøge! Jeg skal ha hodet ditt på en påle.
Jeg hadde glemt hvor vakker du er.
Byen min.
Ikke se. Slipp Kraken løs og du får din hevne.
Søstre! Dødens time er her.
Bare du kan gjøre dette, gode konge.
Å påkalle skapningen krever et stort offer.
Vi må kjempe.
Stopp! Ikke gjør det.
Kraken er gudenes monster. Dere kan ødelegge hele jorden.
Hvem er denne greker som våger å trosse murene mine?
Jeg er Odyssevs. Konge av Attika.
Odyssevs. Konge av Attika. Jeg forbanner deg og alle som følger deg.
Din kone gifter seg med en annen. Din sønn dør uten en trone.
Ingen av dere attikere vil noensinne komme dere hjem!
- Jeg tror ikke på forbannelsene dine. - Din tankeløse greker!
Om du noensinne setter din for i Attika vil det bli ødelagt!
Hør meg, store Kraken! Utfør denne forbannelse!
- Ser du din undergang nærme seg? - Den er en fiksjon.
Vi ses i helvetet.
Akilles!- Slipp ditt våpen.
Ta henne, Aesus!
- Min venn, vi tar deg til båten. - Dra, Odyssevs.
Ta mennene dine og dra hjem.
Til gudene, jeg har drept den uovervinnelige Akilles.
Til gudene! Dere kan ikke drepe en trojaner!
Så lenge hun er med oss, kan dere ikke skade oss!
Ta meg med dere. Drep meg. Det spiller ingen rolle.
Dere flykter til havs, inn i Krakens domene.
Nok med deres legender og forbannelser!
Dra, Odyssevs. Men glem meg ikke.
Sørg ikke vennen din, du treffer ham snart igjen.
Jeg frykter ikke dagen da mitt mitt blir nevnt i historien ved siden av Akilles.
Ikke vær så sikker. Du ser aldri ditt elskede Attika igjen!
Se hvordan mennene dine skjelver av frykt. Er det dem du forsvarer?
- Hva var det jordskjelvet? - Byen har falt, Eurylochus.
Ta oss hjem.
Ved Zevs, hva er det for pest som forfølger oss?
Det er Kraken! Dere er alle fordømte!
Hvordan seirer over vi den?
Den kan ikke skade oss så lenge vi har den trojanske prestinnen!
Du kan ikke ha meg ved din side for alltid. Kraken følger deg for evig.
- Til du og ditt kongerike er dødt. - Stille, trojanske heks!
Framover, Eurylochus!
Så fort vinden tar oss! La oss forlate dette stedet!
Drikk opp, menn. Krigen er over, men kongen har ikke vendt tilbake.
Med tiden vil dronningen ta seg en ny mann.
Best å gjøre dere bekvemme. Dette er vårt kongerike nå.
Dronning! Kom og server oss! De beste gjenstående!
- For et nytt styre i Attika! - Ja!
Din lengsel er bortkastet. En død konge kan ikke høre deg.
Tankeløse udyr. Jeg burde kastet dere ute.
Kvitte deg med støtten fra de mektigste familiene i Attika?
Vil du berøve sønnen din både en far og en konge?
Forsiktig, du er fremdeles en gjest i mitt hjem.
Når ektemannen min vender tilbake, lærer han deg manerer.
Hvis han vender tilbake.
- Til dens krever vi din gjestfrihet. - Som du ønsker.
Det trengs mer vin, våre glass står tomme.
Vi har lett i månedsvis, fremdeles ingen landemerker.
Vi kan være utenfor kartet.
- Er vi ikke på vei vest ut mot solen? - Jeg styrer mot vest, men vi drar øst.
Jeg styrer mot nord og vi drar sør.
- Det virker som magi. - Det er Priamos' forbannelse.
Ikke snakk om forbannelser, det gjør det bare verre.
Brød. Konge.
Jeg er lei for det, min herre. Det er alt vi har igjen.
- Hvor mange dager har vi til? - Ingen. Det er bare mark igjen.
Jeg spiser ikke før mine menn.
Har du sett Kraken, gamle Thelonius?
Nei. Ikke siden malstrømmen.
- Den er borte, tror jeg. - La oss håpe.
Prestinne.
Prestinne? Hvilket tempel? Du håner meg med en sånn tittel.
- Så hva skal jeg kalle deg? - Jeg er Kirke.
Jeg er Odyssevs.
Jeg vet hvem du er. Du har blitt forbannet i all evighet.
- Skal du binde meg igjen? - Skal du prøve å hoppe overbord igjen?
Hvor skulle jeg ta meg? Troja er borte, mitt folk fins ikke mer.
Hvor er min beskytter, Kraken?
Dette er alt jeg har. Denne båten og luften jeg puster.
Her. Spis.
Hvorfor sånn vennlighet?
Krigen er over. Vi er ikke lenger fiender.
Spis dette. Det er det siste stykket.
Vi trenger proviant. Kjenner du til disse farvannene?
Hvorfor skulle jeg hjelpe deg? Du ødela min by og kidnappet meg.
Du satte en forbannelse på mitt navn. Krigen har gjort oss likemenn.
- Vi burde kaste den hurpa uti. - Nei, vi trenger henne som beskyttelse.
Jeg tror at det er noe godt i henne.
Her fins det ingen trojanere. Ingen grekere. Vi er alle barn av havet.
Hun er en av oss nå.
Land i sikte!
En rosa øy. Dette er merkelig.
Hva gjør en øy til den fargen? Hvordan du sett maken, Thelonius?
Nei, min herre.
En øy av rosa blomster.
Synet av rosa blomster på en øy. Sirenenes sang er som en drøm.
De sier det du vil høre. Men du bør frykte.
Kunnskapen vil ødelegge deg. Du må være der sirenene er.
Sirener.
Et gammelt dikt mor sang for meg. Sirener forfører menn med sangen sin.
Hører en mann det, vil han til dem. Han betaler med livet.
- Sirener er en myte. - Nei, de er like virkelige som vi.
Hvis du har et spørsmål, kommer de til å besvare det.
Men du vil være fortapt for alltid.
Kom! Kom til oss, modige Odyssevs!
- Hørte du det? - Hva?
Vi forteller det du trenger å vite. Vi forteller veien hjem.
Jeg vil seile nærmere øya så jeg hører deres sang.
- Mennene dine kommer til å dø. - Vi må finne veien hjem.
Vi fyller mennenes ører med voks.
Gi meg et tau, Eurylochus! Bind meg til masten og seil dit.
- Dette er galskap. - Jeg må få mine menn hjem.
Bind meg. Hardere.
Hør på meg. Dekk ørene deres med voks til vi har seilt forbi.
Bare jeg skal høre deres rop.
Uansett hva jeg sier, ikke slipp meg løs.
Ikke før vi er langt forbi øya. Bare da får dere slippe meg løs.
- La en annen gjøre det. - Nei. Jeg må gjøre det selv.
Jeg er trygg for deres sang. Jeg blir ved din side.
Ålreit. Tilgi meg for det du skal få se.
- Hører du noe, min herre? - Jeg er ikke sikker.
Odyssevs! Vi har ventet på deg. Vi har en beskjed.
Kjærligheten venter, kjærligheten venter. Kjærlighet venter ikke på noen.
Ta den, ta den. Du er mektig.
Det fins en overflod av kjærlighet omkring deg.
Herlige kjærlighet.
Vi forteller alt. Vi vet alt.
Fortell hva jeg trenger å vite!
Penelope venter. Attika venter på deg.
Fortell veien hjem!
Dødsriket og siden til Attika.
En lang reise mot sør, mot øst. Der ingen sol stiger.
Til stien, til Penelope, til kjærligheten.
Nei. Ikke dødsriket. Det må finnes en annen vei.
- Det kan ikke stemme. - Fortell en annen vei!
Nå vet du det. Tiden er inne for å betale for kunnskapen.
- Med kjærlighet, å vakker kjærlighet. - Kom til meg. Kom, min Odyssevs.
Min ektemann.
Slipp meg fri! Vær så snill. Hun er her.
- Det er bare en drøm. - Nei!
Hun er her. Hun var rett der!
Ignorer dem.
Kom til meg, min kjære. Kroppen min trenger din glød.
- Kirke, jeg begikk en feil... - Kyss meg, kyss meg!
Slipp meg. Jeg vet veien hjem.
Ro deg ned, konge av Attika. Det er bare illusjoner.
Ikke gå fra meg her. Ikke forlat meg.
Kom til oss, vi slipper deg fri. Vi slipper deg fri.
- Gud! - Jeg elsker deg, min kjære ektemann.
Penelope! Ta min sjel! Penelope!
Ta mine menn! Ta mitt skip! Ta mitt kongerike!
Bare frigjør meg! La meg være med min elskede!
Frigjør meg!
Styr oss bort fra øya ellers mistere kongen forstanden!
Penelope! Jeg kommer! Jeg kommer!
- Nei, Odyssevs! - Stopp!
- Vi kan ikke følge etter.
Strømmen er for sterk.
Da følger vi etter ham. Svøm. - Bli om du vil.
Han er fortapt uten meg.
Velkommen, heroiske Odyssevs. Jeg har ventet på deg.
Vakre Penelope. Så hyggelig at du beærer oss med ditt nærvær.
Dra hjem! Mannen min vil ikke være glad når han vender tilbake.
Mannen din er død. For ditt kongerike og sønns skyld må du velge en ny.
En ny konge!
Odyssevs lever. Jeg føler det.
Til du motbeviser det, vil jeg være ham trofast.
Hvor lenge tror du at folk står uten en konge?
Du og sønnen din har levd lenge nok på minnet av ham.
Det tar ikke lang tid å overtale dem om at du er upassende til å styre.
Du har rett.
Før jeg velger, må jeg veve et bryllupsslør.
Så gudene velsigner foreningen.
Når det er klart, velger jeg en ny ektemann. Er du fornøyd?
Det vil jeg være, når jeg ligger i din ekteseng.
- Lever jeg? - Ja, store krigere.
Det er på tide å hvile.
Her.
Spis.
- Fortell hvem du er igjen. - Jeg reddet deg fra ditt dødelige liv.
- Hvor er min kone? - Jeg er din kone nå.
Du er en mann blant gutter. Den største levende helten.
Du burde være en gud. Vil du bli en gud?
Nei.
Alle mennesker vil bli guder.
Hva er galt, min kjære?
- Du bryr deg ikke om meg. - Nei. Jeg elsker deg.
Men jeg elsker også mitt dødelige liv. Jeg elsker min kone.
Jeg elsker sønnen jeg aldri har sett.
Jeg vil dra tilbake til mitt gamle liv.
Jeg tilbyr deg evig lykke.
Du avviser meg som en dødelig heks.
Vil du bli guds fiende, dødelige Odyssevs?
Vende min vrede mot deg og din besetning?
Nei.
Nå, kyss meg. Kyss meg.
Kom inn.
- Frue. - Jeg er ikke din frue.
Ikke ennå.
Veldig fint. Veldig fint.
Hva vil du?
Hvordan har det seg at sløret ikke har blitt større?
Den var ikke helt rett. Jeg måtte gjøre endringer.
Et ordentlig slør tar tid. Ellers vil foreningen fornærme gudene.
Ikke bruk for lang tid. Folk prater. De ønsker en konge.
Jeg kan ikke vente på å se den på deg.
Men det vil bli enda søtere å ta den av deg.
Jeg elsker duften av den parfymen.
Du har en del å bevise før du passer til å bli konge.
Selvsagt. Jeg er der nede om du trenger meg.
Enkedronning av Attika.
Vær så snill, Atene. Gi meg min pirat tilbake. Vis hva jeg må gjøre.
Er mannen min virkelig død? Vis meg din visdom.
Odyssevs. Hvor er du?
Ektemannen din lever, dronning av Attika.
Han har blitt forbannet. Fortapt i en verden du ikke kan nå.
Hans hjerte kontrolleres av en annen. Gudinnen Kalypso holder ham fanget.
Nei, hvordan kan jeg tro på det?
- Jeg gir deg bare sannheten du søker. - Odyssevs.
Er ikke lekene mine spennende?
Er ikke mine fienders død nok for å gjøre deg lykkelig?
Døden er aldri underholdende.
Hvor lenge har jeg vært her?
For oss er det som om tiden har stått stille.
Det er prisen for å leve i den udødelige verden.
Og min kone? Lever hun fremdeles?
Hvorfor spør du om noe sånt?
Hvis du elsker meg, forteller du.
Hun lever. Sønnen din også.
Men mange år har passert.
Du gjør meg så trist, grusomme Odyssevs.
Min yndlingsdel.
Dette er det som skjer med de som ikke elsker meg som du.
Er det ikke spennende? Skyggens kriger har aldri blitt beseiret.
Han må være halvgud, ingen dødelig kan kjempe så godt.
Jeg kan.
Selvsagt, min kjære. Men snart er du udødelig.
- Da vil ingen kunne beseire deg. - Jeg vil ikke bli udødelig.
Du er med meg for alltid, elskede. Du har ikke noe valg.
Hvis det ikke fins noen død, da er livet en reise uten mål.
Ikke vær dum.
Spis.
Du glemmer dine piner og alt blir bra igjen.
Jeg vil ikke spise.
Jeg vil vende tilbake til sannheten. Til dødeligheten. Vær så snill.
Gi meg den gaven. La meg møte min død.
Så la det skje.
Gå og dø. La meg være i fred. For alltid. Og dø.
Jeg skal kjempe mot skyggens kriger!
Jeg velger ingen våpen.
Jeg vil møte slutten uten enda et liv på samvittigheten.
Drep meg. Drep meg med et støt av sverdet ditt.
Få det overstått.
Du må slåss, Odyssevs! Kjemp!
Jeg vil dø!
Vær så snill, kriger. Vis barmhjertighet med min sjel.
Send meg til underverdenen der jeg kan vente på min elskede.
Vær så snill. Gjør det fort.
Jeg vil ikke drepe deg.
Drep ham! Drep ham nå!
Jeg nekter. Jeg er en prestinne immun mot din heksekunst.
Hvordan våger du? Jeg er dronning og jeg vil ha hevn!
Slutt! Vær så snill, Kalypso. Hvis du har et gram kjærlighet lar du være.
Du forlater meg for alltid.
Jeg er lei for det.
Jeg må møte min egen skjebne.
Hvor er mine menn?
Jeg vet hvor de er. De er under samme hekseri som du.
Hvordan bryter jeg fortryllelsen?
Fortell.
Få dem til å puste inn dette pulveret. Da ser de sannheten.
Dine menn kommer til å hate deg.
Du tar dem fra et paradis og tar dem til en verden av død og fortvilelse.
Hvordan vender jeg hjem?
Ved å passere gjennom underverdenen. Dødsriket.
Porten ligger i solnedgangen.
Hvis dere tar dere til den andre siden-
- finner dere en farvelgave fra meg som tar dere til Attika.
Takk, Kalypso.
Dette kom med deg, så det må bli med deg.
Hvis jeg ikke hadde elsket en annen, hadde jeg blitt.
Du burde finne noen som virkelig vil ha deg.
Vi må frigjøre dem fra fortryllelsen.
Vi burde kanskje forlate dem. Vi har en farlig vei foran oss.
De har sine egne illusjoner i dette falske paradiset.
Nei. Sannheten betyr mer enn det. Det må den.
Jeg gir dem et valg.
- Hallo, min venn. - Jeg er her for å ta deg hjem.
Jeg er hjemme. Har vi møtt hverandre?
Kjenner du meg ikke igjen?
Jeg er Odyssevs. Din konge.
Konge. Vi har ingen konge her. Bli med.
Aesus. Husker du meg?
Du kjempet ved min side i Troja. Husker du Attika?
- Din kone? Barna dine? - Jeg har ingen kone eller barn.
Vil ingen av dere vende hjem?
Hva har du gjort med min elskede?
- Hva er dette for stygt triks? - Sannheten.
Odyssevs. Hvor har du vært? Hvor er vi? Det føles som en drøm.
Det har vært en drøm. Hjelp meg å vekke gamle Thelonius.
- Bort med deg, gamle heks. - Opp.
Hva gjør dere med min kvinne?
Hvem er du, gamle kvinne?
Ikke gå. Vi var så ensomme før dere kom.
Vi blir vakre igjen. Vi lover.
For å vende tilbake til Attika må vi gjennom dødsriket.
Et sted dit ingen har dratt siden Orfeus.
Følger dere deres konge?
Jeg har sett mye og blant det verste er sannheten.
Min kone i Attika er død for lenge siden.
Jeg ser ingen bedre måte å leve på enn i blind lykke.
Ålreit. Jeg vil savne deg, gamle venn.
- Takk for din tjeneste. - Farvel, mine venner.
Farvel.
Eurylochus, blir du med meg?
Hvorfor bli? Ligge med gamle merrer? Jeg dør heller ved din side.
Aesus, blir du med meg?
Forbanne sannheten. Må Atene våke over oss under reisen.
La oss dra hjem.
Inngangen er en dags reise herfra.
- Hva er den lukten? - Døden.
Eller noe veldig stort. Se.
- Hva tror du dette er? - Jeg har aldri sett en så stor mann.
Det er ingen mann. Kykloper. Enorme udyr.
De forbanner gudene for bare å ha fått ett øye.
Den har visst gått videre.
En så stor skapning hører vi på lang vei. Vi burde fortsette.
- Burde vi gå inn? - Nei. Stien er forrædersk.
Vi burde slå leir og spise. Vi trenger styrken for å klare det.
Nei, jeg er ikke sulten.
Hva er det?
- Er du syk? - Nei.
Det er en smerte i sjelen min som ikke forsvinner. Sirenene kuttet meg dypt.
Kalypsos kjærlighet kuttet meg dypere.
Hvordan det føles å leve for evig uten sann kjærlighet.
Jeg har knust hjertet hennes.
Vi mennesker... Vi er sånne triste udyr.
Du er en ærbar mann. Vis, standhaftig.
Stol på at du har tatt rett valg.
Hvordan kan jeg være ærbar etter det jeg gjorde mot kona mi? Mot mine menn?
Jeg har bedt dem forlate gleden og følge meg i døden.
Det er min forbannelse og likevel... er det de jeg elsker som blir påvirket.
Jeg burde kanskje gjort som din konge.
Priamos er ikke lenger min konge.
Jeg husker en mann som ikke var redd for forbannelser.
Fortell om byen din, kong Odyssevs av Attika.
Vakre Attika.
Den er mer ydmyk enn Troja. Ingen mur.
Det er en øy så den beskyttes av havet.
Og kvinnene... Kvinnene i Attika er de vakreste i verden.
- Det sier alle menn om sine byer. - Ikke Sparta.
Vi burde sove nå.
Vi går inn i labyrinten før soloppgang.
I morgen går vi gjennom dødsriket.
Kom an.
- Føler dere det der? Et nærvær. - Ikke se på dem.
Odyssevs.
Hva var det?
Ikke hør på dem. Stemmene er i hodene deres.
Aesus. Du kommer til å dø.
Odyssevs. De dødes tunneler renser deg fra sorg.
Hvis du overlever! Aesus. Hvor mange har du drept?
Hvor mange av oss er her på grunn av deg?
- Vi burde gå tilbake. - Nei! Vi går framover.
Husk mennene du har drept.
- Frykte ikke spøkelsene. - De venter der framme...
Aesus. På hevn.
Aesus.
- Jeg tror vi er ved slutten. - Takk, Zevs.
Hvor er Aesus?
Jeg går tilbake. Ta den.- Aesus!
- Kom an. - Aesus!
Odyssevs.
Kirke! Sverdet virker ikke!
Gi det til meg! Jeg er trojaner!
Løp! Løp!
Løp!
Kom an! Fort!
Kom an! Fortere! Den raser over dere!
Kom an!
Takk for at du lot meg bruke det.
Du burde beholde det. Nå og for alltid.
Det er en trojansk skatt. Ubrukelig i mine hender.
Troja. Til og med navnet føles som et annet liv.
Du er en edel mann.
Takk for din styrke på reisen.
Vi har tatt oss gjennom dødsriket. Nå klarer du alt.
Vi burde ikke nøye oss ennå. Vi må ennå ta oss til fjellets hjerte.
Vi burde gå.
Dronning! Min tålmodighet er over. Velg en mann, ellers bestemmer vi.
La min mor være i fred.
Den unge drittungen snakker. Velg dine ord med omhu.
Våg ikke å true sønnen min. Han blir konge en dag.
Hvis vi lar ham leve.
- Stopp - Velg! Velg nå!
- Bryllupssløret er ikke... - Da gifter du deg naken!
Vær så snill, jeg skal gifte meg! Bare ikke skad sønnen min!
Sverg på det. Sverg på minnet av ektemannen din og din sønns liv!
Jeg sverger! Jeg sverger på kjærligheten til min ektemann at jeg velger!
Jeg gifter meg med en mann så han kan være konge.
Det var vel ikke så vanskelig?
Drikk med oss. Fortell hvem som blir den nye kongen.
Akkurat nå ser jeg ikke noen mann verdig til å bli konge.
Den beste av dere vil avsløres. Det skal holdes en konkurranse.
En prøve på dyktighet og styrke.
Bare etter at en av dere har vist dere verdig, vil jeg velge.
Vi har gått i dager. Vi må ha gått oss vill.
Vi må beholde håpet.
Kalypso lovte at vi ville komme hjem om vi klarte oss gjennom dødsriket.
Jeg er så sulten. Jeg forestiller meg duften av kjøtt.
Det er nok ikke fantasien din. Jeg lukter det også.
Hvor kommer det fra?
Å takk, Zevs!
Hvem sin leir er det? Det er ikke trygt å spise fra en fremmed.
Vi har ikke spist siden før vi gikk inn. De vil forstå.
Vi tar bare det vi trenger.
Når jeg kommer til Attika skal jeg slakte 1000 okser til deres ære.
Dette er en dårlig ide.
- Se på alt kjøttet. - Men hva slags kjøtt er det?
Vi burde gå.
Kykloper. Løp!
Gjem dere! Raskt!
Hva skal vi gjøre?
Jeg tåler ikke mer lidelse.
Han er fortapt. Vi må flykte.
Jeg har en plan.
Eurylochus!
Vent, mektige kyklop! Jeg har hørt at dere avskyr alle guder i Olympen.
Da vil dere ikke ete meg, jeg er forbannet. Det gjør bare gudene glade.
Men jeg har med meg en gave.
En eliksir så kraftfull at ikke engang gudene vet om den.
En drikk så sterk at den som drikker den kan slå Zevs fra himmelen.
Fort! Jeg vet ikke hvor mye tid vi har.
- Hva ga du ham? - Valmuemelk.
Vi bedøver skadde soldater med den. Han fikk nok for en hel bataljon.
Vi burde dra nå.
Kom an!
- Flaggermus. Vi er på rett vei. - Jeg ser lys!
Takk gudene.
Det er skipet vårt.
Takk, Kalypso, for at du holdt løftet ditt.
Penelope, jeg kan endelig vende tilbake til deg.
Mine første gjerning blir å beskatte alle til vi er rike!
Telemachos. Fortell hva slags konkurranse moren din har planlagt.
Jeg vet ikke.
Min dronning. Snakker om sola.
Nå kan du selv fortelle. Hva er det for konkurranse?
Et løp? Eller brytekamp?
Dette er min ektemanns jaktbue.
Den representerer dyktigheten og styrken med hvilken han styrte byen.
Den første å spenne den og skyte en pil gjennom fem gullringer-
- får dele kongeriket med meg.
Om det fins en rettskaffen mann blant dere, må denne konkurranse avsløre ham.
- Vil du ikke se hvem som vinner? - Det spiller ingen rolle for meg.
Land!
Vakre Attika! Jeg er hjemme.
Jeg er hjemme.
Gratulerer. Du fortjener din hjemkomst.
Du kan gjøre det til ditt hjem også. Du er velkommen.
Jeg har ikke noe hjem. Det er min forbannelse.
Jeg fortsetter å reise på havet. Dra fra sted til sted.
Ha eventyr. Redde liv.
Jeg skal være som Herkules.
- Kirke. Jeg kommer til å savne deg. - Jeg kommer til å savne deg også.
Det har vært en stor ære å kjempe ved din side, konge av Attika.
Du er min venn.
Jeg vil ikke gifte meg igjen.
Jeg dør heller. Jeg skal dø.
Kom inn!
- Du spurte etter meg. - Min sønn.
I dag tar jeg en ny ektemann.
Du kan ikke gifte deg med noen av dem. Far lever fortsatt.
La meg kjempe mot dem. La meg forsvare din ære.
Du er alt en kriger. Selv så ung.
Men de er for mange til å beseire.
- Skal jeg bare stå ved siden av? - Nei. Jeg vil at du forlater Attika.
Hva?
Jeg vil at du finner det raskeste skipet og drar til Menelaos i Sparta.
Få asyl der. Her. Ta dette.
Dette er din fars ring.
Bærer du den vil Menelaos kjenne deg som kongen av Attika.
Bygg opp en hær og ta tilbake tronen.
Gå nå, før de bandittene gjør enda mer skade.
Byen min har forandret seg.
- Har du gått deg vill, gamle mann? - Nei, jeg har vært lenge borte.
Her. Få deg noe å spise.
De slemme frierne forfølger dronningen.
Glemmer at gavmildhet er nøkkelen til Atenes gunst.
- Snakk igjen om dronninga din. - Hun har tenkt å gifte seg på ny.
Penelope. Kone av Odyssevs.
Odyssevs vendte tilbake aldri etter krigen. De fleste tror at han er død.
- Hva er ditt navn? - Jeg er Telemachos.
Telemachos. Sønn av Odyssevs og Penelope.
Jeg burde ha forstått. Du deler hennes godhet.
- Kjenner du min mor? - Jeg kjente henne godt for lenge siden.
Du har hennes hjerte.
Fortell om mannen hun skal gifte seg med. Elsker hun ham?
Hun avskyr ham.
- Og din far... Har hun glemt ham? - Nei.
Unge Telemachos, kan du gjøre meg en tjeneste?
Hva ber du om?
Vil du hjelpe meg å ta tilbake tronen i byen min?
Hvem er du, fremmede?
Jeg er Odyssevs, konge av Attika.
Jeg har drømt om å vende hjem og treffe min sønn.
Min sønn.
Vi skal ta tilbake tronen.
Det holder! Gi meg den! Jeg skal løse dette en gang for alle.
De prøver å spenne din gamle jaktbue for å bli konge.
Enda et triks! Ingen kan spenne den!
Jeg kan.
Hvordan våger du, tigger! Hva gjør du her?
Denne mannen er min gjest, som er mer enn jeg kan si om dere.
Kast ut dette avskummet!
- Er du redd for at en tigger lykkes? - Selvsagt ikke.
La meg da spenne buen. Om jeg mislykkes får du kaste meg ut.
Med mindre du ikke frykter meg.
Jeg frykter deg ikke. Men om du mislykkes skjærer jeg tungen av deg.
Da så.
Det kan ikke stemme. Jeg krever å få vite hvem du er.
- Hvem er du? - Jeg er kongen av Attika.
Umulig. Du er en løgner. - Drep denne mannen!
Snart er vi sammen, min pirat.
Min sønn!
Hva som enn har hendt den legendariske Odyssevs har årene gjort deg svak!
Hvor mange ganger har jeg advart deg, drittunge?
Jeg ville dødd for deg.
Kirke!
Telemachos! Hva skjedde?
Vi gjenga tronen til den ekte kongen.
Hva mener du? Hvem er de?
Odyssevs?
Min kattegudinne.
Jeg har ikke hørt deg kalle meg det siden dagen du dro.
Elskede. Min konge. Min mann.
- Min ektemann. - Du er her.
Hva er den lyden?
Det er Kraken. Den lever fremdeles.
Hva er dette monsteret?
Den har fulgt meg fra Troja. Jeg må avslutte dette.
Men du kommer til å dø!
- La meg kjempe med deg. - Nei. Det er meg den vil ha.
- Men du kommer til å dø! - Ellers følger den meg for evig.
Jeg støtter deg. Jeg nekter å se din verden gå under som min.
Kom, monster!
Det er meg du vil ha!
Odyssevs!
Gi meg din kappe og bue så jeg ser ut som en attiker.
- Nei, den kommer til å drepe deg. - Du dør før han gjør det.
Jeg er trojanernes ødelegger! Jeg er Odyssevs!
Før du ser ansiktet mitt, fortvil!
Skue sverdet av Troja!
Jeg er den siste trojaner og jeg kjemper for Attika!
Nei, Kirke!
Nei!
La henne være!
Kirke!
Odyssevs, jeg gjengjeldte deg til slutt.
Nei! Jeg skal hente en healer.
Det er på tide for meg å slutte meg til folket mitt.
De venter på meg. Jeg har vært borte for lenge.
Farvel, kjære Odyssevs.
Ditt navn skal stå skrevet i historien.
Farvel, min krigerprinsesse. Min lojale venn.
Venn... Ja. Du er min kjæreste venn.
De visste ikke hva man skulle si om dem i framtiden.
Den råheten tok deres hjerter barbarisk med evig død.
Vil de huskes for hvor edelt de kjempet? For hvor dypt de trodde?
Eller for hvor intenst de elsket?
De er fedrene våre som levde i en sånn tid. En tid av guder og ære.
Fra dem har vi kommet og kommer til å ledes.
Fra den store tiden med helter og legendariske gjerninger.